Varnade jag er inte för vad dvärgarna skulle förorsaka?
De har väckt draken, och fört hit apokalypsen.
- Kom nu. - Fort nu.
Snabba på lite, ser du inte att jag evakuerar här?
- Försiktigt med den. - Skit i böckerna.
- Men Siré, ska vi inte rädda staden? - Staden är förlorad, rädda guldet!
Ni hörde honom. Lasta på guldet.
Kom nu.
- Vi måste bege oss. - Hjälp honom upp.
Jag klarar det.
- Vi åker inte utan pappa. - Dina systrar kommer att dö.
Är det vad din far skulle vilja?
Öppna dörren! Hör ni mig!?
Här nere!
- Ge mig din hand. - Vi måste gå nu.
- Skynda på! - Kom nu, Kili!
Draken!
Kom igen nu.
Fortare, fortare!
Om vi ändå kunde ta med oss fler av dessa stackars människor-
-men de är knappast... -...värda det. Jag håller med.
Se upp!
Flytta, flytta på er!
Fortare!
- Mitt guld! - Det är för tungt.
- Vi måste dumpa nåt. - Det stämmer, Alfrid.
Fortare!
Stackars själar.
Pappa!
- Han träffade, han träffade draken. - Nej.
- Han träffade, jag såg det! - Hans pilarna kan inte tränga igenom.
Och det kan inget annat heller, är jag rädd för.
- Vad gör du!? - Kom tillbaks.
Låt honom vara. Vi kan inte vända.
Bain...
Pappa!
Vad gör du, Bain? Varför har du inte åkt?!
- Jag ville hjälpa dig. - Nej!
- Inget kan stoppa den nu. - Den här kanske kan.
Bain... gå tillbaka.
Bege dig härifrån nu.
Pappa!
Stanna, stanna! Halt, halt.
Vem är du, som vågar sig utmana mig?
Vad tråkigt.
Vad ska du göra nu...
...bågskytt!
Du är övergiven.
Ingen hjälp kommer.
Vi har inte en chans. Ut mot det öppna havet!
Är det ditt barn?
Du kan inte rädda honom från elden.
Han kommer att brinna!
Rör dig inte, min son. Rör dig inte.
Säg mig...
...hur du hade tänkt utmana mig?
Du har inget kvar...
...förutom döden.
Titta på mig, Bain.
Titta bara på mig.
Lite till vänster.
Precis där.
Håll i dig, Bain!
Herrejävlar.
- Vad hände? - Den föll.
Den är död.
- Smaug är död. - Vid mitt skägg. Han har rätt.
Titta!
Ereborns korpar återvänder till berget.
Ja, och ordet kommer att spridas. Snart vet alla i Midgård om-
-att draken dött.
FEMHÄRASLAGET
Text och översättning: Holmes www.undertexter.se
Du är inte ensam, Mithrandir.
Kan nån hjälpa mig?
Hjälp!
- Hjälp! Hjälp! - Där borta.
Pappa! Pappa!
Varför just mig?!
Tauriel.
Kili, kom nu. Vi åker nu!
Det är ditt folk, du måste åka.
Följ med mig.
Jag vet hur jag känner. Jag är inte rädd.
- Jag känner mig levande med dig. - Jag kan inte...
Jag vet inte vad det betyder.
Det tror jag du gör.
Legolas, min herre.
Ta farväl av dvärgen.
Du behövs på andra ställen.
Behåll den... som ett löfte.
De här är torra. Ni kommer att behöva dem.
Tack.
Ge mig en av dem! Jag dör i den här kylan!
Hitta en egen. Du bestämmer inte längre, Alfrid Lickspittle.
Du har helt fel. I kungens frånvaro-
-faller makten till hans ställföreträdare - mig.
Så ge mig filten!
Kungens ställföreträdare? Du skämtar väl?
Du är en skitstövel. Jag dör hellre än lyder nån som dig.
Det kan också anordnas.
Jag skulle inte döda en av våra egna, Alfrid. Inte nu.
- Pappa! - Kom hit!
Ingen fara.
Det var Bard som dödade draken. Jag såg det med mina egna ögon.
Han dödade honom med en svart pil.
- Du är en bra man. - Tack!
Du räddade oss alla. Gud välsigne dig.
Var hyllad, drakdödare.
Var hyllad, Kung Bard.
Jag har sagt det många gånger. Det här är en adel man.
- En född ledare. - Kalla mig inte det.
Jag är inte stadens härskare.
Var är han?
- Var är kungen? - På väg mot Anduin-
-med alla våra pengar. Jag är säker på att han vet.
- Du hjälpte honom tömma skatten. - Nej, jag försökte stoppa honom.
- Lögnare! - Tjuv!
Jag bad och bönade.
"Nej, härskaren", sa jag.
- Tänk på barnen. - Häng honom!
Varför tänker ingen på barnen?
Häng honom!
- Häng honom! - Kom igen.
Släpp honom!
Titta på er!
Har ni inte fått nog av död?
Vintern är nära.
Vi måste se efter våra egna.
Till de sjuka och hjälplösa.
De som är vid liv, tar hand om de skadade.
Och de som har styrka kvar, följer mig.
- Vi måste rädda det vi kan. - Och sen? Vad gör vi sen?
Vi hittar skydd.
Hallå?
Bombur?
Bifur?
Nån där?
- Vänta, vänta! - Det är Bilbo.
- Han lever. - Stanna!
Ni måste härifrån. Vi alla måste härifrån.
- Men vi kom ju precis? - Jag har försök prata med honom-
- men han lyssnar inte. - Vad säger du?
Throrin... Throrin har varit där nere i dar.
Han sover inte, äter knappt. Han är inte sig själv.
Det är platsen här. Det vilar en sjukdom över den.
Vilken typ av sjukdom?
Fili Fili! Fili!
Guld.
Guld bortom synhåll.
Bortom sorg... och smärta.
Skåda Thrors stora skattegömma.
Välkommen, mina systersöner...
...till kungariket av Ereborn.
Balin.
Kili!
Bombur!
- Har ni hittat den? - Inget än.
- Fortsätta leta. - Juvelen kan vara varsomhelst.
Arkenstenen finns i dessa salar.
- Hitta den! - Ni hörde honom. Fortsätt leta.
Ingen vilar innan den hittats.
Jag är nästan frestad att låta dig ta den...
...men bara för att se Ekensjöld lida.
Se hur den förgör honom.
Se hur den korrumperar hans hjärta-
-och leder honom till vansinne.
Ta bara så mycket som behövs.
- Vi har en lång väg framför oss. - Vart tänker ni gå?
Det finns bara en plats.
Berget.
Du är ett geni, siré. Vi kan ta skydd i bergen.
Det kanske luktar lite drake, men det fixar tjejerna.
Där blir det tryggt, varmt och torrt. Med en massa affärer.
Där kommer vi kunna sova, förvara kläder, och se till guldet.
Guldet i berget är fördömt.
Vi tar bara det som lovats oss. Så att vi kan komma på fötterna igen.
Här. Ta din del.
- Smaugs död måste ha spridits. - Ja...
Flera kommer att bege sig mot berget...
-...för dess rikedomar och dess position. - Vad är det du vet?
Ingenting med säkerhet.
Men det är vad jag fruktar kan komma.
Skogsalver.
Kungens son och en honalv spårade oss till Sjöstaden.
- Och du dödade dem? - De flydde.
- De skrek som ynkrygg. - Idiot. De kommer att återvända-
-med en hel alvarmé bakom sig.
Rid till Gundabad.
Kalla fram legionen.
Alver... Människor... Dvärgar!
Berget blir deras grav. Mot krig!
- Du såg nåt därute. - Jag vet vem orchen från Sjöstaden är.
Bolg - son till Azog Smutsaren.
En vargflock väntade på dem vid utkanten av Esgaroth. De flydde norr ut.
Orcherna var annorlunda från andra. De bar ett märke jag inte sätt på länge.
- Gundabads märke. - Gundabad?
- Ett orchfäste högt upp i Dimmiga Bergen. - Min herre, Legolas.
Jag kommer med ord från din far. Du ska återvända till honom genast.
- Kom, Tauriel. - Min herre.
- Tauriel är förvisad. - Förvisad?
Finns det inte plats för Tauriel, finns det inte heller plats för mej.
Legolas.
- Det är din kungs order. - Han är min kung-
-man han bestämmer inte över mitt hjärta.
Jag rider norr ut. Följer du med?
- Vart då? - Gundabad.
Inga trollformler kan rädda dig, gamle man.
Det här är min herres domän. Dö nu, Trollkarl.
Tre ringar åt alvkungarna under himlen.
Sju åt Dvärghärskarna - i deras hallar av sten.
Nio stycken åt män dömda att dö.
Du kan inte skada skuggan. Till och med nu bleknar du.
Ett ljus... ensam i mörkret.
Jag är inte ensam.
Behöver du assistens, min Lady?
Ni skulle ha förblivit döda.
Mithrandir.
Kom tillbaka.
- Han är här. - Ja.
Mörkret har återvänt.
Gandalf!
- Gandalf, hoppa på. - Han är svag.
Han måste bort härifrån, innan han dör.
Gå nu!
Följ med mig, min Lady.
Det har börjat. Östern kommer att falla.
Så ska kungariket av Angmar resa sig.
Alvernas tid är över.
Orchernas tid nalkas.
Du har ingen makt här...
...Mordors tjänare.
Du är namnlös...
Ansiktslös...
Formlös...
Återvänd till det tomrum du kom ifrån!
Vi blev lurade.
- Saurons ande bestod. - Och har förvisats.
Ni flyr mot öst.
Gondor borde varnas.
- De måste vakta Mordors väggar. - Nej, se efter lady Galadrial.
Hon har förlorat sina krafter. Hennes styrka försvagas.
- Ta henne till Lothlórien. - Sauroman, min herre.
- Han måste förstöras, en gång för alla. - Utan ringen kan Sauron-
-aldrig igen härska över Midgård.
Gå nu.
Överlåt Sauron till mig...
- Jag behöver en häst. - Va?
- Vart är du på väg, Gandalf? - Jag måste varna Ereborn.
Du anar inte vad som är påväg. Jag såg de med mina egna ögon.
Led efter led av Moriaorcher
Du måste samla våra vänner, både fåglarna och djuren.
Slaget om berget har börjat.
Den finns här i dessa salar. Jag vet det.
- Vi har sökt och sökt. - Inte tillräckligt.
- Vi vill alla se stenen, Thorin. - Och ändå har den inte hittats än!
Tvekar du på vår lojalitet?
Arkenstenen är vårt folks födslorätt.
Det är kungens juvel.
Är jag inte kung?!
Var medvetna.
Om nån skulle hitta den... ...och gömmer den från mig...
...så kommer jag hämnas.
Draksjukan...
Jag har sett den förr.
Den minen... Det hemska behovet.
En ilsken och avundsjuk kärlek, Bilbo.
Som gjorde hans farfar galen.
Balin, om Thorin... skulle få Arkenstenen.
Ifall den hittades...
...skulle det hjälpa honom?
Stenen är kronan på verket.
Det är kronans rikedom och den skänker kraft till dess ägare.
Om det skulle bota hans galenskap?
Nej, min vän.
Det skulle nog bara bli värre.
Det kanske är bäst...
...att den förblir borttappad.
Vad är det där?
- Det du har i handen? - Inget.
Visa mig.
Jag plockade den i Beorns trädgård.
- Har du bärt på det hela vägen hit? - Jag tänkte plantera den i min trädgård-
-hemma i Baggend.
Det är ett fattigt byte att ta med tillbaka till Fylke.
En dag lär den växa.
Och när jag tittar på den, kommer jag minnas.
Komma ihåg allt det som hände. Det bra, det dåliga.
Och vilken tur jag hade som överlevde.
- Thorin... - Thorin.
Överlevande från Sjöstaden-
-strömmar in över Dale.
Hundratals av dem.
Samla alla vid porten.
Till porten, nu!
- Kom igen nu, fortsätt framåt. - Siré... Siré!
Här uppe!
Titta, Siré. Fyrfaten är tända.
-Thorin Ekensjölds sällskap överlevde. - Överlevde?
Det finns alltså ett gäng dvärgar där inne bland guldet?
Jag skulle inte oroa mig, Alfrid.
Det finns tillräckligt med guld för alla.
Vi slår upp läger här ikväll.
Ta det skydd ni kan hitta och tänd några brasor.
Du tar kvällspasset, Alfrid.
Jag vill ha fästningen säkrad före gryningen.
Berget var dyrt betald. Jag tänker inte förlora det igen.
Sjöstadens folk har inget.
De kom till oss i behov. De har förlorat allt.
Tala inte om för mig vad de förlorat.
Jag känner till deras lidande.
De som har överlevt drakelden borde glädjas.
De har mycket att vara tacksamma över.
Flera stenar!
Flera stenar till porten!
Barnen svälter. Vi behöver mat. Vi klarar oss knappt tre dar annars.
- Bard, vi har inte tillräckligt. - Gör vad du kan, Percy.
Vi behöver mer vatten.
Barnen, de skadade och kvinnorna först.
God morgon, Alfrid.
- Nåt nytt från kvällspasset? - Allt har varit tyst, Siré.
Inte mycket att rapportera. Inget passerar förbi mig.
Förutom en armé av alver, verkar det som.
Min herre, Thraudil.
- Vi förväntade oss er inte. - Jag hörde att ni behövde hjälp.
Ni har räddat oss.
- Hur kan jag tacka er? - Din tacksamhet är obetydlig.
Jag kom inte å era vägnar. Jag kom för att återta nåt tillhörande mig.
Det finns ädelstenar i berget som jag också vill åt.
- Vita ädelstenar av rent stjärnljus. - De vita ädelstenarna från Lasgalén.
Jag vet vilken älvkung som skulle betala ett högt pris för dem.
Vänta! Snälla, vänta!
Tänker ni gå till krig över en handfull av ädelstenar?
- Vårt arvegods tänker inte överges. - Vi är allierade här.
Mitt folk har också anspråk över rikedomarna i berget.
- Låt mig få prata med Thorin. - Du vill resonera med ett gäng dvärgar?
För att undvika krig...? Ja.
Kom.
Var hyllad, Thorin, son till Thraín. Vi gläds över att du fortfarande lever.
Varför kommer ni till Kungen under bergets port, upprustade för krig?
Varför stänger kungen under berget in sig själv-
-som en rånare i sitt hem?
Kanske för att jag tror att ni ska råna mig.
Min herre.
Vi är inte här för att råna dig. Men för att söka uppgörelse.
Kommer ni inte ut för att prata med mig?
Jag lyssnar.
Å Sjöstadsfolkets vägnar, ber jag dig hålla ditt ord.
En andel av skatten så att de kan komma tillbaka på fötterna igen.
Jag förhandlar inte med nån, speciellt inte när en armé står utanför.
Armén kommer att attackera berget, om vi inte kommer överens.
Dina hot övertygar mig inte.
Ditt samvete då? Är vår fordran inte rättvis?
Mitt folk erbjöd dig hjälp.
Och som tack, gav du de istället fördärv och död.
Folket från Sjöstaden var bara ute efter belöningen.
- Ett avtal slogs. - Ett avtal.
Vi var tvungna att sälja vår födslorätt för filtar och mat.
Vi rationerade framtiden för frihetens skull.
Kallar du det ett rättvist byte?
Säg mig, drakdödaren Bard...
...varför ska jag hedra sådana villkor?
För att du gav oss ditt ord.
Betyder det inget för dig?
Försvinn... Innan pilarna flyger!
Vad gör du?
Du kan inte gå i krig.
- Det angår inte dig. - Du kanske inte har sett det än-
-men det står en alvarmé där ute. För att inte nämna flera hundra fiskare.
Vi är underlägsna.
Inte länge till.
- Vad betyder det? - Det betyder, herr Baggins...
...att du aldrig bör underskatta dvärgar.
Vi har återtagit Erebor. Nu försvarar vi det...
Han ger oss inget.
Det var ju tråkigt, men du försökte ändå.
Jag förstår inte.
Varför? Varför skulle han riskera krig?
Det är värdelöst att resonera med dem. De förstår sig bara på en sak.
Vi attackerar de efter gryningen.
Är du med oss...?
Herr Baggins, kom hit.
Du kommer att behöva den här.
Sätt på dig den.
Den här västen är gjord av silverstål.
Mithril kallade mina förfäder det.
Inget blad kan tränga igenom det.
Jag ser löjlig ut. Jag är ingen krigare, utan en hobbit.
Det är en gåva.
En symbol för vår vänskap.
Riktiga vänner är svåra att hitta.
Jag har varit blind, men nu börjar jag se.
Jag har blivit förråd.
- Förråd? - Arkenstenen...
En av dem har tagit den.
En av dem är falsk.
Thorin... företaget är slutfört.
Vi har återtagit berget. Räcker inte det?
- Förråd av min egna släkt. - Nej.
Du gav Sjöstadens folk ett löfte. Är skatten verkligen mer värd-
-än din heder? Vår heder, Thorin. Jag var där också, jag gav de mitt ord.
Och det är jag tacksam över. Det var mycket ädelt, men skatten tillhör inte-
-Sjöstadsfolket... Det här guldet...
...är vårt.
Och endast vårt.
Det är mitt liv.
Och jag tänker inte skilja mig från ett enda mynt.
Inte...
...ens en bit av den.
Gundabad.
- Vad finns bortom? - En gammal fiende.
Det antika kungariket Angmar.
Denna festning var en gång deras borg. Det var här de varade sin utrustning...
...och smidde sina vapen inför krig.
Ett ljus, nåt rörde sig.
Vi väntar tills det blir natt.
Det är en hemsk plats, Tauriel. I en annan tid gick vårt folk till krig-
-över dessa marker.
Min mamma dog där.
Min pappa pratar aldrig om det.
Ingen hedring.
Inte ens ett minne.
Ingenting.
Släpp fram mig!
Flytta er!
Nej, nej, nej! Du där... spettshatten...
Ja... du. Vi vill inte ha fler tiggare här.
Vi har tillräckligt med problem, utan såna som du.
Iväg med dig! Stick
- Vem bestämmer här? - Vem undrar?
Släpp allt tidigare groll med dvärgarna.
Krig nalkas, grottorna i Gon-Dolgur har tömts på orcher.
- Ni är alla i fara. - Vad pratar du om?
Du vet tydligen inget om trollkarlar.
De är som en vinterstorm över en kraftig vind.
Men ibland är en storm inget annat än en storm.
Inte den här gången. Orcharmér är på väg.
Detta är krigare uppfödda till krig.
Vår fiende har samlat ihop sin största styrka.
- Varför just nu? - För att vi tvingade honom.
Vi tvingade honom, när Thorin Ekensjölds begav sig ut för att återta sitt hem.
Dvärgarna var aldrig ämnade att nå Erebor.
Azog Smutsaren skickades ut för att döda dem.
Hans mästare söker kontroll över berget.
Inte bara för skatten inuti, utan också för dess läge.
Det här är porten till att återta Angmar i norr.
Om det kungariket skulle återuppstå igen-
-kommer Rivendale, Moria, Fylke...
-...till och med Gondor skulle falla. - Dessa orcharmér du pratar om.
Var är de?
Styrkorna är i position innan gryningen.
- Angreppet blir plötsligt och raskt. - De idioterna.
De har glömt vad som finns under dessa marker.
De har glömt de stora jordätarna.
Vi borde gå in nu.
Det vimlar av dem.
- Fladdermössen är avlade för ett ändamål. - Vilket då?
Krig.
- Vi måste varna de andra. - Det kan vara för sent. Skynda!
Sen när är mina råd betydelselösa?
- Vad tror du jag försöker göra? - Du försöker rädda dina dvärgvänner.
Och jag beundrar din lojalitet till dem, men det får mig inte att ducka undan.
Du startade det här, Mithrandir. Men tillåt mig slutföra det.
- Är bågskyttarna redo? - Ja, min herre.
Döda allt som rör på sig.
Tiden är ute för dvärgarna.
Du, bågskytten.
Håller du med honom? Är guldet så viktigt för dig...
-...att dvärgblod måste spillas över det? - Det blir aldrig så.
- Det här slaget kan de inte vinna. - Det stoppar dem inte.
Dvärgarna kommer aldrig att ge sig vika. De kommer att kämpa till slutet.
Bilbo Baggins!
Är inte detta hobbiten som stal nycklarna till mina fängelsehålor?
Ja...
Beklagar för det.
Jag kom hit...
...för att ge dig den här.
Bergets hjärta.
Kungens juvel.
Och värd lika mycket som kungens ranson.
- Hur fick du den här? - Jag tog den som min andel av skatten.
Varför gör du det här? Du har inget ont med oss.
Jag gör det inte för er.
Jag vet att dvärgar kan vara envisa, sviniga och svåra-
-misstänksamma och hemlighetsfulla. Med det sämsta uppförandet.
Men de är också tappra och snälla.
Och otroligt lojala.
Jag har blivit vänner med dem, och jag räddar dem hellre.
För Thorin betyder stenen allt.
Om han fick den, skulle han nog gå med på allt.
Det finns ingen anledning till krig.
Vila här ikväll. Imorgon beger du dig av.
- Så långt härifrån du bara kan. - Jag lämnar ingen.
- Du valde mig som den 14:e mannen. - Sällskapet är upplöst.
Jag vet inte heller vad Thorin gör-
-när han får reda på vad du gjort. - Jag är inte rädd för honom.
Det borde du vara.
Underskatta inte ondskan som ligger över guldet.
Guld som ormen länge legat över.
Draksjukan tränger igenom hjärtat på alla som går in i berget.
Nästan alla.
Du där, ge denna hobbit en säng.
Och fyll hans mage med mat.
Han har förtjänat det.
Håll ett öga på honom.
Tala om för mig om han försöker fly.
Rör på påkarna!
Dags att vakna, din skit.
Nästa sitter mellan ögonen.
Vi är här för att berätta att din skuld har betalts...
...och vi har accepterat den.
Vilken skuld? Jag har inte gett er nåt.
Ni har inget.
Vi har den här...
De har Arkenstenen.
- Tjuvar! - Hur kan ni ha tagit den från oss?
Stenen tillhör kungen!
Kungen kan också få den, med lite god vilja.
Men först ska han hålla sitt ord.
De tar oss för idioter.
Det är ett knep. En äcklig lögn.
Arkenstenen finns i det här berget!
- Det är ett trick! - Det är inget trick.
Stenen är riktig.
För att jag gav dem den.
Du...?
Jag tog den som min 14:e andel.
- Skulle du stjäla från mig? - Stjäla? Nej.
Jag må vara en inbrottstjuv, men en ärlig sådan.
- Jag anser att den är min fordran. - Din fordran?
Din fordran?
Du har ingen fordran över mig, din usla råtta!
Jag hade tänkt ge dig den.
- Jag ville, men... - Men vadå, tjuv?
Du har förändrats, Thorin.
Dvärgen jag en gång träffade i Baggend-
-skulle aldrig bryta sitt löfte.
Han skulle aldrig tveka på sin släkts lojalitet.
Prata inte med mig om lojalitet!
Kasta ut honom över kanten!
Hörde ni mig inte?!
Då gör jag det själv! Jag förbannar dig!
Jag förbannar trollkarlen som tvingande dig ut på denna resa.
Om du inte tycker om min inbrottstjuv, kan du lämna tillbaka honom till mig.
Du visar inte dina bästa sidor, som Kung under berget, va?
Thorin, son till Thraín.
Det var sista gången jag visar medkänsla för trollkarlar.
- Gå. - Eller Fylkeråttor!
Är vi överens?
Arkenstenen mot det som lovades.
Vad är ditt beslut.
Vill du ha fred...
...eller krig?
Jag vill ha krig!
Järnfötter.
Vem är det? Han ser inte så glad ut.
Det är Dain - Herre över järnkullarna - Thorins kusin.
- Är de lika varandra? - Thorin var alltid den mer förnuftiga.
God morgon. Hur står det till här?
Jag har ett litet föreslag, om ni skulle ha tid.
Skulle ni kunna tänka er...
...att bara backa!
- Alla, nu! - Stanna där ni är!
- Se så, lord Dain. - Gandalf, den grå.
Beordra denna armé att ge sig av innan jag torkar marken med deras blod!
Det finns ingen anledning till krig mellan dvärgar, människor och alver.
En armé av orcher marscherar över berget.
- Dra tillbaka din armé. - Jag vikar mig inte för nån alv.
Åtminstone inte för denna trolösa skogsälv.
Han vill bara mitt folk ont.
Om han så står i mellan mig och min släkt...
...halshugger jag honom. Se om han fortfarande flinar då.
- Han är galen - precis som sin kusin. - Hörde ni det, killar?
Nu ger vi de en omgång!
Vildmaskar!
Men snälla nån...
Framåt, mina arméer!
Helvetet är över oss! Strid, strid - mina söner av Durin!
Jag klättar över väggen. Vem följer med?
- Stanna här! - Ska vi bara stå här!?
Stanna här, sa jag!
Alverna... kommer de inte att slåss?
Det här är galenskap, Thranduil.
Attack!
Är detta en bra plats att stå på, Gandalf?
Skicka ut krigsvildarna!
De klarar inte att slåss på två fronter.
Nu slår vi till.
Attackera staden!
Azog.
Han försöker splittra oss.
Alla tillbaka till Dale, nu!
Tillbaka till staden! - Den här vägen, Bilbo!
Sigrid! Tilda!
Mina barn! Vart är mina barn!
- De var nere vid den gamla marknaden. - Marknaden?
Vart är de nu? Tilda! Sigrid!
Orcher stormar över gångbron, Bard.
Skicka bågskyttar till det östra tornet. Håll kvar dem så länge du kan.
- Bågskyttar, följ mig! - Orcherna har övertagit stengatan!
Marknaden är övertagen!
Resten av er... följer mig!
Attackera! Till döden!
Pappa! Pappa! Här nere!
Bain! Sigrid! Ned!
Lyssna. Samla alla kvinnor och barn.
Led dem mot den stora hallen och barackerna dörren.
Förstår ni?
- Ni måste stanna där. - Vi vill stanna här med dig.
Visa er far lite respekt.
Låt mig ta hand om de, Siré. -Ni hörde honom. Mot stora hallen!
Alfrid!
Bara kvinnor och barn! Alla män måste strida.
- Se till att du återvänder. - De är i säkra händer, Siré.
Och mitt svärd är under ditt kommand! -Upp med er!
Se efter dem.
Upp med farten, mormor.
Till den store hallen!
Flytta på er!
Överge krymplingarna!
De kan inte hålla staden!
Dvärgarna är nästan borta.
Era kryp!
Var är Thorin?
Vi behöver honom. Var är han?
Blodet ska fylla denna mark!
Slakta allihop.
Retirera!
Sen när överger vi vårt eget folk?
De dör där ute, Thorin.
Det finns salar och salar under berget.
Platser vi kan konsolidera.
Där vi kan göra det säkrare.
Ja... just det.
- Vi måste gömma guldet längre ner. - Lyssnade du inte!?
Dain är omringad. De blir slaktade, Thorin.
Många dör i krig.
Livet är billigt.
Men en skatt så stor som denna, kan man bara inte förlora.
Den är värd varenda droppe blod!
Du sitter här, i dessa gudomliga hallar-
-med en krona över huvudet...
...och ändå är du en mindre man nu än vad du nånsin varit.
Prata inte med mig...
...som om jag vore en ensam dvärgakung.
Som om jag... fortfarande vore...
...Thorin Ekensjöld...
- Jag är din kung! - Det var du alltid.
Det visste du en gång också...
...men du ser inte längre vad du blivit.
Gå!
Försvinn...
...innan jag dödar dig.
Du sitter här, med en krona på huvudet-
-och du är mindre man än du nånsin varit.
En skatt så stor som denna, kan man bara inte förlora.
- En sjukdom vilar över skatten. - Kungens blinda lust.
Är inte jag kung?! Guldet är vårt.
Och endast vårt. Jag tänker inte skiljas...
-...från ett enda mynt... - Han var blind av sina egna begär!
Som om jag vore en ensam dvärgakung.
- Thorin Ekensjöld. - Sjukdomen gjorde din farfar galen.
Det här är Thorin, son till Thraín, son till Thror!
- Jag är inte min farfar. - Du är Durins arvtagare.
- De dör där ute. - Återta Erebor.
- Dain är omringad... - Dör...
- Återta ditt hemland. - Du har förändrats, Thorin.
- Jag är inte min farfar. - Är skatten värd mer än din heder?
Den här skatten blir din död.
Alla tillbaka! Alla tillbaka till berget!
Alla tillbaka!
Nu kommer deras slut.
Förbered den sista attacken.
Jag tänker inte gömma mig bakom en mur-
-medan andra kämpar för oss!
Det ligger inte i min natur, Thorin.
Nej, det gör det inte.
Vi är Durins söner.
Och Durins folk... flyr inte från en strid.
Jag har ingen rätt att fråga er det här...
...men vill ni strida vid min sida, en sista gång?
Inte än. Vänta, vänta.
Attackera nu!
Thorin.
För kungen!
Dvärgarna samlar sig.
De samlar sig runt sin kung.
Till de som vill ge sitt allra sista, följ mig!
Jag tycker att vi hjälper våra män, i detta liv och livet efter.
Rusta upp er.
- Följ med oss. - Låt denna gamla kvinna vara.
Släpp mig!
- Alfrid Lickspittle, vilken fegis. - Fegis?
- Inte alla män vågar bära korsett. - Du är ingen man, utan en fegis.
- Dain! - Thorin!
Håll ut. Jag kommer.
Hej, kusin.
Vad tog dig sån tid?
Det är för många av dem, Thorin.
- Du har väl en plan? - Ja.
- Vi ska döda deras ledare. - Azog...
- Jag ska döda avskummet. - Rid!
Vi har fortfarande en chans.
Gandalf!
- Det är Thorin. - Och Fili, Kili.
Och Dwalin. Han tar sina bästa krigare.
- För att göra vad? - För att döda ormen.
Gandalf!
Legolas.
- Legolas Grönlöv! - Det kommer ytterligare en armé.
Bolg leder en armé av Gundabadorcher De är nästan framme.
Det var deras plan.
Azog upptar våra styrkor, sen stormar Bolg in från norr.
- Norr? Vart ligger norr? - Ravenhill.
Ravenhill? Thorin är där uppe. Fili och Kili med.
Var är han?
Det ser tomt ut.
Kan Azog ha flytt?
Det tror jag inte.
Fili!
Ta din bror, sök igenom tornen.
Håll er gömda. Rappotera om ni ser nåt.
- Angrip inte. Förstått? - Vi har fått sällskap.
Legosoldatstroll. Minst hundra stycken.
Vi fixar det. Iväg! Iväg!
Återkalla kompaniet.
Min herre. Skicka styrkorna till Ravenhill.
Dvärgarna blir överkörda. Thorin måste varnas.
Varna honom, då. Jag har spillt tillräckligt med alvblod här.
- Nu räcker det. - Thranduil?
- Jag gör det. - Var inte löjlig. Du klarar det aldrig.
- Varför inte? - För att de kommer att se dig komma-
-och döda dig! - Nej, då.
- De kommer inte se mig. - Det är helt uteslutet.
- Jag tillåter det inte. - Jag ber inte om din tillåtelse, Gandalf.
Du kommer inte längre.
Du vänder dig inte bort.
- Inte den här gången! - Flytta på dig!
- Dvärgarna blir slaktade. - Ja, de dör.
Idag... imorgon. Om ett eller hundra år.
Vad har det för betydelse? De är dödliga.
Är ditt liv mer värt än deras? Det finns ingen kärlek.
Det finns ingen kärlek i dig.
Vad vet du om kärlek? Inget!
Din förälskelse i dvärgen är inte äkta.
Tror du att det är kärlek?
Är du redo att dö för den?
Om du gör henne illa, måste du döda mig.
Jag följer med dig.
- Upp med dig! - Bort från mig!
Jag tar inga order från dig. Folket litade på dig, lyssnade på dig.
Du kunde ha fått kungatronen...
...men du kastade bort allt. För vadå?
Din underkjol syns, Alfrid.
Stanna här. Sök igenom de nedre våningarna.
Jag fixar det här.
Var är orchsmutset?
- Thorin! - Bilbo!
Ni kan inte stanna här. En av Azogs arméer kommer från norr.
- Vakttornet är snart omringat. - Vi är så nära.
- Orchsmutset är där inne. Vi fortsätter! - Nej, det är precis vad han vill.
Han lockar in oss.
Det är en fälla.
- Hitta Fili och Kili. - Är du säker, Thorin?
Gör det.
Vi får strida ännu en dag.
Den här dör först.
Sen brodern.
Sen du, Ekensjöld.
Du blir den sista som dör.
Spring!
Det var slutet på din blodslinje!
- Kili! - Thorin!
Nej, Thorin.
Döda allihop!
Kili!
Försök döda!
Döda honom!
Kili!
- Kili! - Tauriel!
Nej!
Tauriel!
Örnarna kommer.
- Bilbo! - Stilla! Stilla!
Jag är glad att du är här.
- Jag vill skiljas åt som din vän. - Du ska ingenstans, Thorin.
- Du klarar det. - Jag tar tillbaka det jag sa vid porten.
Du gjorde vad en sann vän skulle ha gjort.
Förlåt mig.
Jag var förblindad.
Jag är så ledsen...
...över vad jag leddt dig in i.
Det har varit kul att vara med på dina äventyr, Thorin.
Det är mer än nån Baggins förtjänar.
Farväl, inbrottstjuven.
Återvänd till dina böcker. Och din gungstol.
Plantera träden och titta på hur de växer.
Om bara flera värdesatte sina hem före sitt guld...
...så skulle denna värld vara en mycket muntrare plats.
Nej, nej, nej, Thorin.
Våga inte bara.
Håll ut, Thorin. Håll ut.
Örnarna... Örnarna är här.
Thorin!
Jag kan inte återvända.
Vart tänker du gå?
- Jag vet inte. - Res norr ut.
Hitta Dúnedainene.
Det finns en ung resenär bland dem, som du bör träffa.
Hans far, Arathorn, var en god man.
Hans som kan bli en stor man.
- Vad heter han? - I vildmarken kallas han Vidstige.
Hans riktiga namn får du själv ta reda på.
Legolas!
Din mamma älskade dig.
Mer än nån annan... Mer än livet.
Jag vill begrava honom.
Ja.
Om det här är kärlek, vill jag inte ha den.
Ta den från mig, snälla?
Varför gör det så ont?
För att kärleken var äkta.
Det kommer att hållas en stor fest ikväll. Med sånger och berättelser.
Thorin Ekensjöld kommer att minnas.
Jag vet vad du tyckte om honom, men för mig var han nåt annat.
Han var...
För mig...
...var han en...
Jag tänker bege mig hemåt nu. Kan du hälsa de andra ifrån mig?
Det kan du nog göra själv.
Om ni nånsin skulle har vägarna förbi Baggend...
...så serveras det te klockan fyra. Det finns tillräckligt.
Ni är välkomna när ni vill.
Ni...
...behöver inte ens knacka.
Gränsen till Fylke.
Här lämnar jag dig.
Det var tråkigt.
Det var kul att ha en trollkarl med.
De bringar tur med sig.
Menar du att det var turen som fick dej att klara dig ur allt det här?
Var försiktig med magiska ringar.
Jag vet att du hittade en. Nere i vättbergen-
-och jag har hållit ögonen på dig enda sen.
Tack och lov för det.
Farväl, Gandalf.
Farväl.
Du behöver inte oroa dig för ringen.
Jag tappade den i striden.
Du är en ärlig person, herr Baggins.
Och jag beundrar dig.
Men du är bara en liten man...
...i en väldigt stor värld.
Vänta lite, det där är min mammas skönhetskista.
Och det där är min köksstol.
Ställ ned fotpallen! - Vad försiggår här?
Hallå där, herr Bilbo. Du borde inte vara här?
- Vad menar du? - Vi antog att du var död.
Jag är inte död. Varken antagen eller nåt annat.
Är det verkligen tillåtet? Herr Bilbo!
21, nån som bjuder högre än 21?
Såld till fru Buller! Nu har hon nåt att sätta upp fötterna på.
Har vi några bjudande? Den är tillverkad i Fylke.
- Ingen dvärgkopia här inte. - Stopp!
- Det har skett ett misstag! - Vem är du?
Du vet du mycket väl, Lobelia Säcksta-Bagger!
Detta är mitt hem! - Och det där är mina skedar, tack.
Det har gått över 13 månader sen ditt försvinnande.
Om du verkligen är Bilbo Baggins och fortfarande lever-
-kan du bevisa det? - Va?
- Nåt med det namn på skulle räcka. - Visst.
Ett arbetskontrakt för...
Bry er inte.
- Där - min underskrift. - Ja, allt verkar i sin ordning.
Det finns ingen tvekan. Vem är denna person du arbetat för?
Thorin Ekensjöld...?
Han...
Han var min vän.
Nej, tack. Inga fler gäster, gratulationer eller släktingar.
Men en gammal vän då?
- Gandalf? - Bilbo Baggins!
- Min käre Gandalf. - Så kul att se dig.
111 år gammal. Vem kunde tro det?
Stig på! Välkommen, välkommen!
Text och översättning: Holmes www.undertexter.se